Subject: Nevo.co.il
From: <Saved by Windows Internet Explorer 8>
Date: Tue, 23 Nov 2010 14:30:18 +0200

נבו הוצאה לאור

בתי המשפט

עתמ001563/07

בבית המשפט המחוזי תל –
אביב יפו

בשבתו כבית משפט לעניניים מנהליים

30/10/2007

תאריך:

כב' השופט ד"ר עודד
מודריק

בפני:

עבד
אלרחמאן

בעניין:

סני
חורי

ע"י ב"כ
עו"ד

נ  ג  ד

משרד
הפנים-היועץ המשפטי לממשלה

ברעם מפמת"א - אזרחי

ע"י ב"כ
עו"ד

פסק
דין

מה דינו של מסתנן ממדינת אויב שנשא עונש מאסר בשל העבירה של הסתננות ומאז
שסיים את עונשו הוא מוחזק במשמורת משום שהחזרתו לארצו תסכן את חייו ואין בינתיים
מדינה אחרת המוכנה לקלוט אותו? שאלה זו הוצבה על מדוכת הדיון בעתירה
דנן.
°

הנסיבות

העותר, אזרח ערב הסעודית, הסתנן לישראל דרך גבול מצרים ביום 5.3.05 ונעצר
עם כניסתו לשטח מדינת ישראל בידי כוחות צה"ל. הוא הועמד לדין ונשא עונש מאסר של 3
חודשים. מאז סיים את עונשו ועד הנה הוא מוחזק במשמורת על בסיס צווי הרחקה מישראל
שהוצאו מטעם המשיב. מעת לעת נערך "שימוע" לעותר לפני בית הדין לביקורת משמורת
שבמתקן הכליאה. ההחלטות בכל הליכי השימוע קבעו שיש להמשיך ולהחזיק את העותר במשמורת
שכן אין זה ברור ששחרורו בתנאי ערובה יבטיח את יציאתו את ישראל בכוחות עצמו או בכלל
שניתן יהיה לאתר אותו.

העותר ביקש להיות מוכר כ"פליט". עניינו נבדק בידי נציבות האו"ם לפליטים וזו
מסרה כי לא השתכנעה שהעותר נרדף בשל השקפות עולם או בשל התנגדות למשטר בסעודיה
ומכאן שאין הוא זכאי למעמד שביקש אותו. עם זה, ניתנה לו הכרה כ"Sur Place " שמשמעותה הגנה של אי הרחקת המוגן לארצו מחשש שבארץ
אזרחותו יושת עליו עונש מוות רק מפני שיצא את המדינה ללא רשות או מפני שהגיע לארץ
עוינת.

נציבות האו"ם לפליטים עושה מאמץ לחפש עבור העותר מדינה קולטת. תקופה ארוכה
לא ניתן היה לעסוק בכך מפני שהעותר לא שיתף פעולה ולא מסר פרטים מלאים לנציגי
האו"ם. בעקבות דיון קודם שנערך לפני (5.9.07) בוצע ראיון נוסף של העותר במקום
מעצרו. הפעם שיתף פעולה כדבעי ואף על פי כן נציבות האו"ם לפליטים הביעה סקפטיות
מסוימת ביחס לאפשרות למצוא עבורו ארץ קולטת (נמסר כי 9 מדינות כבר סרבו לקלטות אותו
מטעמים שונים).

טענות ומענות

ב"כ העותר טוען כי החזקת העותר במעצר שאין לו כל נקודת גבול בזמן היא בלתי
מידתית, פוגעת בעקרונות יסוד חוקתיים שכן זכויות היסוד של האדם בישראל מושתתות על
הכרה בקדושת חייו ובהיותו בן חורין (סעיף 1 לחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו). כל אדם
הנמצא בישראל תהא סיבת הימצאותו כאן אשר תהא זכאי לשמירה על זכות האדם האוניברסאלית
הבסיסית לכבוד, להגנת החיים ולחרות.

בא כח העותר היפנה לפסק דינו של בית המשפט המחוזי בתל אביב שניתן לפני מספר
חודשים המורה לשר הפנים לגבש קריטריונים ברורים לטיפול בפליטים שלא ניתן לגרש אותם
לארץ מוצאם ואף חייב את המדינה להעניק לאותם עותרים רישיונות עבודה עד לגיבוש
המדיניות (עת"מ 2887/05).

במענה לעתירה הצביעה ב"כ המדינה על כך שמדינת ישראל שהצטרפה לאמנה
הבינלאומית בדבר מעמדם של פליטים עשתה פעולות שונות ליישום מחויבויותיה לפי האמנה.
בין היתר גובש בשנת 2002 בהתייעצות עם נציגות נציבות האו"ם לפליטים בישראל, ונציב
העליון לפליטים בג'נבה נוהל טיפול במבקשי מקלט. סעיף 6 לנוהל שייך לענייננו ועוסק
במבקשי מקלט מדיני שהם נתיני מדינת אויב או מדינה עוינת והוא קובע כי:

מדינת ישראל שומרת לעצמה את הזכות שלא לקלוט בישראל ולא להעניק אשרת שהיה
בישראל לנתיני מדינות אויב או מדינות עוינות כפי שיקבעו מעת לעת על ידי הרשויות
המוסמכות, וכל עוד הן במעמד זה, ושאלת שחרורם בערבות תבחן בכל מקרה לגופו על פי
שיקולי בטחון. ישראל מעריכה את הודעת הנציבות כי עד להסדר פוליטי כולל באזורנו
ייעשה על ידה כל מאמץ למצוא לפליטים ארץ מקלט במדינה אחרת.

גישת המשיב כלפי העותר הולכת לאורו של הנוהל. מדינת ישראל קיבלה את המלצת
נציבות האו"ם לפליטים להעניק לעותר מעמד של "פליט מקום" שמכוחו מחויבת המדינה שלא
הרחיקו מישראל לארצו או לכל מדינה אחרת שעלולה להסגירו לערב הסעודית. מדינת ישראל
איננה מחויבת להעניק לעותר מעמד במדינה. הדברים קבועים גם באמנת האו"ם לפליטים
ולאחרונה יחסית מצאו ביטוי בחוק האזרחות והכניסה לישראל האומר שלא תינתן אזרחות ולא
יינתן רישיון ישיבה בישראל לאזרחים או לתושבי מדינת אויב.

לעניין ההחזקה של העותר במשמורת השיבה ב"כ המדינה כי ראשית הדבר נבע מאי
שיתוף הפעולה שהפגין העותר לאורך החלק הארי של תקופת החזקתו במשמורת. בנדון זה קובע
סעיף   13[ו] לחוק הכניסה לישראל
ששוהה שלא כדין לא ישוחרר בערובה אם הרחקתו מישראל נמנעת או מתעכבת בשל העדר שיתוף
פעולה מלא מצידו. יתר על כן נטען כי הענקת המעמד של "פליט מקום" כפופה לכך שהעותר
יישאר במשמורת עד שתמצא מדינה קולטת. גם לעת הזאת בעקבות שיתוף הפעולה של העותר רב
הסתום על פני הגלוי ושחרורו מן המשמורת גם בתנאי ערובה כספית או אחרת עלול ליצור
סיכון (כיוון שאין יודעים אל נכון מיהו ומה תכלית כניסתו לישראל) או עלול לאפשר לו
להעלם בתוך האוכלוסייה באופן שיקשה מאוד למצוא אותו.

דיון

דומה שאין חולק על כך שהחזקתו של העותר במשמורת עד לעת האחרונה הייתה כדין
ובלי שנפגעו זכויות הפרט שלו. מדינת ישראל עשתה את כל הנחוץ מצידה כדי להגן על
העותר מפני הסכנה הצפויה לו, גם לדבריו, אם יחזור לערב הסעודית או אם ישולח לאחת
המדינות השכנות שממנה הוא צפוי להיות מוסגר לערב הסעודית. כל עוד לא שיתף העותר
פעולה עם גורמי נציבות האו"ם לא יכול היה לצפות לכך שיימצא לו פתרון ושתמצא מדינה
קולטת. בנסיבות כאלה גם לא היה לו פתחון פה בעניין שחרור מן המשמורת.

הדברים מסתבכים כעת כאשר העותר כבר החל (לפני כחודש ימים) לשתף פעולה
ונציבות האו"ם קיבלה ממנו את עיקרי המידע הנחוץ לה. כעת, לכאורה, אין בידי המדינה
טעם פורמאלי להחזקתו במשמורת. אכן, מדינת ישראל, הודיעה לנציבות האו"ם לפליטים ששר
הפנים החליט להחיל על העותר את הוראות סעיף 6 לנוהל העבודה של הוועדה המייעצת
לענייני פליטים ולהכיר בו כ"פליט מקום" נוכח נכונותה של נציבות האו"ם לפעול בדחיפות
למציאת מדינה קולטת ובלבד שהעותר לא ישוחרר ממשמורת עד למציאת מדינה
קולטת.

גישת שר הפנים ללא ספק מוצדקת הייתה לשעתה. השאלה היא האם היא נותרה מוצדקת
גם כעת. האם אפשר שהעותר יוחזק במשמורת מכאן ואילך במשך חודשים ושנים בהיעדר מדינה
קולטת והוא בין שנציבות האו"ם פועלת בנמרצות למצוא לו מקום ובין שאינה פועלת כך.

אני מתקשה מאוד לחשוב על אפשרות של "מעצר עולם" לאדם שכל חטאו נעוץ בכך
שהוא יליד או נתין מדינת אויב (בגין פשעו – הסתננות לישראל – הוא כבר נשא עונש.
ברור שהמשמורת כעת איננה בגדר ענישה). הייתי יכול להבין את הדבר אילו שחרורו מן
המשמורת היה מקים סיכון בטחוני למדינת ישראל (כגון שחרורו של מי שנשלח למטרת ריגול
או חבלה או מי שהוא פושע מסוכן מוכח שעצם היותו מהלך חופשי מאיים על הבריות). לא
נמסרו לי פרטי סיכון כאלה ולא ברור לי מפי ב"כ המדינה שהסוגיה הביטחונית או הסוגיה
הפלילית נבדקו די צורכם.

ברור לי שהוראה בדבר שחרורו של העותר בתנאי ערובה יוצרת מציאות תקדימית
מאוד לא נוחה. פירושו של דבר שבידי המסתננים מצויה האפשרות לכוף את מדינת ישראל הר
כגיגית לקלוט אותם, לכל הפחות קליטה מעשית גם אם לא קליטה פורמאלית, בתוך גבולות
המדינה. זו תוצאה לא רצויה. יחד עם זה החזקת העותר במשמורת רבת שנים היא בגדר פגיעה
לא מידתית בזכות אוניברסאלית של אדם באשר הוא אדם לחרות.

בשלב הזה במעין מגמה של איזון בין האינטרס הפנימי הכללי של מדינת ישראל,
אינטרס מוצדק כשלעצמו, ששהות מסתננים למדינה במדינה לא תכפה על המדינה, לבין זכות
היסוד לחרות, אני פוסק שהמשך החזקת העותר לתקופה מוגבלת במשמורת הוא עדיין מתקבל על
הדעת. הטעם לכך הוא שזה מקרוב נוצרו הנסיבות המאפשרות לנציבות האו"ם לעסוק באופן
נמרץ יותר בחיפוש אחר מדינה קולטת. מתוך מודעות לכך שהמשימה הזאת איננה פשוטה, יש
להעמיד לרשות נציבות האו"ם מרווח זמן סביר לשם השלמת משימתה. נראה לי שפרק זמן של 6
חודשים מהיום הוא בגדר פרק זמן מינימאלי לצורך המשימה הזאת.

5129371

54678313

אני דוחה, אם כן, את העתירה בכפוף לכך שבתוך 6 חודשים מהיום, אם לא יורחק
העותר לארץ קולטת, יצטרך משרד הפנים לשוב ושקול אמצעי חליף למשמורת. המשך המשמורת
מעבר לפרק הזמן האמור יהיה מותנה רק בכך שקיימים טעמים ביטחוניים או סיכונים ברורים
אחרים לשלום הציבור הנובעים משחרורו של העותר.

5129371

54678313ניתן היום י"ח בחשון, תשס"ח (30 באוקטובר 2007) בהעדר הצדדים. המזכירות
תמציא לצדדים את פסק הדין.

עודד מודריק 54678313-1563/07

דר' עודד מודריק, שופט

חכ

נוסח מסמך זה כפוף לשינויי ניסוח ועריכה

נבו הוצאה לאור